2022. 05. 25. 13:52 | Megjelent: 515x
Ha nem is annyira zseniális fordulatokra, mint a bizonyos netflixes sorozat, de izgalmas pillanatokra a tyúkokkal való foglalkozás is teret ad.
S bár továbbra is talányos ingovány marad számomra, hogy a -nem ismerkedési céllal írt- levelek java részére miért nem érkezik válasz, és, hogy miért tilt a jónép egy része teljesen ismeretlenül, miként az is, hogy miért nekem magyaráznak olyan kérdésekről, ahol nyitott kapukon döngetnek* a szárnyas jószágok mellett a profán és spirituális izgalmak egyaránt gyakori vendégek.
Történt tegnap, hogy a család javaslatára újra kihelyeztem az élvefogó csapdát, mert hogy megint vannak nagy lyukak és biztos van még patkány; tegyek főtt kaját is bele, arra jönnek a "dögök".
Kimegyek etetni. Már reggel hatkor hatalmas tolongás fogad. Nézem a csapdát, mindkét ajtaja lecsapva. Belepillantok. Elsőre nem látok semmit. " Biztos megint kiette egy egér a csalétket és elillant," - gondolom magamban.
Ahogy közelebb lépek, meglátok egy csíkos patkányt, vagy egeret. Meg is lepődök, hogy mifelénk az ilyesmi nem túl gyakori. Mikor még közelebb megyek, azonban látom, hogy nem egy rágcsálót, hanem egy szárnyas patkányt, egy el rata aladát sikerült elfogni, vagyis egy verebet.
Az izgalmak azonban csak most kezdődtek. Kinyotom a csapda ajtaját, de a kis szárnyas jószág nem repült ki. Ekkor fejjel lefelé fordítom - a nagyjából 5 kilós- fém kalitkát, Vili a veréb még mindig nem szabad.
Ekkor megrázom a csapdát, Vili elrepül, azonban Mr. Beant is megszégyenítve sikerül magam fejen vágni a ketreccel.
Egy kisebb sérüléssel megúsztam, a szárnyas patkány pedig szabad.
* Belegondoltál már abba, hogy aki nyitott ajtón dönget, az igazából, kire, vagy mire üt az ökleivel? A válasz -szerintem- semmiképp sem a semmi/senki.
Hozzászólások (11)
Inkább ma egy veréb, mint holnap egy túzok... :)
A másik hozzászólásod kapcsán: a nem, szerintem is nemet jelent, és én nem ismerkedési céllal szoktam leveleket küldeni. Viszonylag ritka hogy kapnék bármilyen választ, de ahogy írtam, ha valaki azt írja, hogy nem, azt elfogadom.
Fordított esetben ez nem mindig van így. Volt, akinek megírtam, hogy nem, többször is -másik platformon,- addig írt tovább, amíg nem láttam más eszközt, mint a tiltást. Ezt senkinek sem kell elfogadni helyesként, de szerintem ez már egy elégséges indok, nem vadidegeneket tiltok le ok nélkül, azért mert Jancsika azt hallotta Pistikétől, hogy Gizike azt mondta a verébről, hogy egy véreb :)
néha persze megjárom az ilyenekkel, mert páran még utána is nyaggatnak, vagy azt hiszik, hogy csak kéretem magam. miért nem lehet elhinni, vagy legalább elfogadni, hogy a nem az nemet jelent ... sosem fogom tudni megfejteni.
Sajnálom, hogy fejen vágtad Magad. Jobbulást kivánok.
De nem lennék őszinte, ha nem mondom el, hogy vizuális lévén nem láttam volna, ahogy fejbe vered Magad a verébke miatt. Ugye nem baj, ha nevettem a helyzeten? :)
Hát nem, amúgy nem vagyunk különbek, illetve úgy fogalmaznék, hogy itt is megtalálható minden féle-fajta ember, csak annyi, hogy a jelenlévőket a vágyaik különböztetik meg a vanilláktól....de attól, hogy a társadalom által "nem normálisnak" bélyegzett vágyaink vannak, az nem jelenti, hogy itt mindenki okos, elfogadó, pozítiv, nyitott lenne. Sajnos. Mert az úgy nagyon jó lenne....de ez nincs így.Én annak is örülnék, ha az elfogadás menne, mert ugye az itt alap lenne.....nekem szimplán ez fura, hogy sokszor az sem természetes.
Engem tényleg érdekelne, amit az előző blogomban -és sokszor máskor is fejtegettem,- hogy hogyan lehet azt mondani, hogy az itteni emberek különbek, mint bárki más, mikor a valóság ezt egyértelműen cáfolja?
Én sem vagyok hibátlan, de ha valaki konkrétan rákérdez, hogy , vagy y embert miért tiltottam le, tudok mondani rá egy érvet, ami nem abban fog kimerülni:
- olvastam pár blogját és nem szimpatikus számomra
- azt hallottam róla, valakitől, hogy...